TARZANS POJKE
En gnu igen.
Vi har nog sett en miljon idag.
Titta, älskling.
Stackars liten. Han har inte ens lärt sig använda sina underbara ögon.
Noshörning.
Vilken fin plats för en jägare.
Han blir jägare en dag.
Nu är vi för trötta.
Såja, lilla du.
Kapstaden vid den här tiden imorgon.
Kapstaden och gruvor och aktier och folk som bugar och bockar.
Men vi önskar att vi aldrig kommer dit.
Säg inte så.
- Vidskeplig? - Nej, självklart inte.
Glöm Kapstaden och att du är Lord Greystokes favoritbrorson.
- Vi har trevligt så länge det varar. - Gärna för mig.
Kära nån. Det väckte honom.
Jag ska se om jag kan göra nåt åt det.
- Är allt i sin ordning? - Bara luftgropar, mr Lancing.
Sluttningen som vi flyger över finns inte med på kartan.
Kompassen uppför sig inte som den ska.
- Hur förklarar ni det? - Jag kan inte. Det är mycket märkligt.
Jag ska försöka ta reda på vår position.
Luftströmmarna är som Spaghetti.
Radion är död. Jag vet inte vad det är för fel på den.
Hör ni att styrbord motor låter märkligt?
Ja. Gå bak och sätt er.
Spänn fast säkerhetsbältena så ska jag försöka hitta en öppen plats.
Vi tappar höjd, älskling.
Ge mig filten. Han får vara hos oss.
Cheetah.
Sluta nu.
Vad i hela friden håller du på med, Tarzan?
Men det är ju en baby.
- Var har du hittat den? - Cheetah hitta.
Man hittar inte en baby i djungeln bara sådär.
Föräldrarna måste vara förtvivlade.
Så, ja-.
- Jane ska ta hand om dig. - Jane vill ha?
Vill ha honom?
Det är bäst att du letar upp de stackarna.
- Äta först. - Just det.
Varifrån ska vi få mjölk?
Kokosnötter får väl duga.
Skynda dig, Tarzan. Den lille stackaren är hungrig.
Tarzan äta nu.
Hämta genast kokosnötterna, Tarzan.
- Baby äta först? - Självklart
Så, ja.
Först ska vita ett varmt bad...
och sen blir det middag.
Imorgon kommer du välbehållen tillbaka till pappa och mamma...
och det kan nog bli svårt att lämna dig ifrån mig.
Skynda på, Cheetah.
Försiktigt.
Tack, Cheetah. Vad skulle jag göra utan dig?
Så, ja.
Tack vare din riktiga mamma...
har vi så många sådana här fantastiska saker från planet.
Hon har till och med märk dem med dina initialer. R.L.
Jag undrar vad de står för.
Det får vi nog aldrig veta.
En dag tar jag med dig ut i djungeln och plockar blommor...
och så ska jag Visa dig var Tarzan lade henne att vila.
Vi kan vara tacksamma över att vildarna som fann henne...
inte rörde henne.
Stackars liten. Som hon måste ha älskat dig.
Sluta, Cheetah.
Var nu charmig...
för jag tror inte att Tarzan gillar främmande, unga män.
Så klurigt, Tarzan.
Säg nu: "Tack, pappa."
-"Tack, pappa." - Tarzan.
Är han inte förtjusande?
Kan du se efter honom en minut, Tarzan?
- Se efter? - Jag ska göra en sak i köket.
Kan du hålla hans flaska så att han inte kvävs?
Han inte kvävas.
Vad är det, Tarzan? Han känner redan igen dig.
- Han ler mot dig. - Baby håller.
- Just det. Häll honom, baby. - Baby stark.
Han har varit här i över en vecka.
- Han måste få ett namn. - Namn?
Ja, som Tarzan, Jane och Cheetah.
Babyn måste ha ett namn.
Om Zambelefolket inte hade tagit männen ur planet...
hade vi nog kunnat få veta hans riktiga namn.
Baby stark. Kalla Elefant.
Elefant. Med en sådan liten näsa?
Senare kalla Elefant. Nu kalla Pojke.
- Men det är ju inget namn. - Pojke.
Jag är ju ändå hans mamma.
Tarzan pappa. Kalla Pojke.
Gå till din pappa, Pojke.
Senare kommer han att lära dig allt du nånsin behöver veta om djungeln.
Sen får ni se upp, alla lejon och tigrar...
och ormar och krokodiler och kannibaler där ute i djungeln.
Kungen har fått en son!
Använd båda händerna, Pojke.
Säg att han ska komma ner, Tarzan. Han kan bryta nacken.
Tarzan lära som pojke.
Nacka bra. Pojke bra.
Jag är alltid orolig för nåt, eller hur?
Innan Pojke kom...
brukade jag oroa mig för att du inte skulle komma hem.
Jane hemma, Tarzan komma hem.
Jag antar att den fulländade lyckan skrämmer mig.
Hon är skadad.
Gevär. Vita människor.
Vart är hon på väg?
Hon går den långa vägen till elefanternas kyrkogård.
- Och hon lämnar barnet till oss. - Vem ska ta hand om honom?
Kanske vår Timba tar till sig den stackaren.
Hon förlorade ju sitt barn i floden förra året.
Lät honom vara, älskling.
Du kan leka med honom när han har lärt känna dig.
Blev du biten, Pojke?
- Pojke bra. - Nu när han blir större...
verkar det som att nåt alltid händer honom när vi inte ser efter honom.
Det går inte en minut utan att jag är orolig.
Det här livet passar dig, Tarzan.
Och det passar mig också, men ett barn...
Vad är det?
Ta Pojke hem.
Kom, Pojke.
Vad var det?
Vad det än var, så har våra vänner Gabonifolket fått nog.
- Vad var det, mr Sanda? - Jag tror att det var Tarzan.
Tarzan? Vad är Tarzan?
Bäst vi kollar vår position mot fotografierna, sir Thomas.
Man vet aldrig när Gabonifolket slår till igen.
Det ser ut som landskapet på bilderna, inte sant, Sanda?
Enligt de här är planet nästan precis här...
på krönet av sluttningen.
Vi tar oss en titt.
Slå upp lägret, Mooloo.
Vänta. Är den där Tarzan en vit man eller en apa?
Vit är han i alla fall.
Enligt Holt...
är han expert på den här sluttningen.
Okej.
De anfaller inte om vi låter dem vara i fred.
Vad är det?
Det är bara en okapi, mrs Lancing.
En okapi? Den känner jag inte till.
Ett mycket sällsynt djur.
Gamla tiders jägare trodde att det var en korsning mellan en giraff och en zebra.
Och det ser ut så, också.
Vad är det, Mooloo?
- De har hittat planet! - Kom.
Det är utan tvekan deras plan.
- Några... -Inte ett spår. Hur rent som helst.
Ni håller verkligen vad ni har lovat. Ni förde oss till rätt plats.
Nu ska det bara intygas av mr Sanda...
för att vi ska frias från vårt åtagande.
Sen kan vi åka hem och leva lyxliv.
Jag tror att de överlevde.
Annars skulle det ha funnits spår av dem.
Men om de levde...
skulle vi säkert ha hört nåt under de fem år som gått.
Men om de är tillfångatagna, då?
- Tillfångatagna? -Ja, fängslade i nån magikers hydda.
- Trolldom och sådant. - Det är högst osannolikt.
- Men det finns väl en möjlighet? - Ja, det kan ju vara så.
Då söker vi så länge det finns minsta hopp.
Om bara en vore i livet skulle vita tillbaka den till England...
vad som än stod i vår väg.
Pojkar se träddjävulen, bwana.
Tarzan.
Det ser ut som en varning för intrång.
Så om vi fortsätter...
träffar vi säkert på den enda person som kan ha riktiga uppgifter.
- Vi måste genast leta upp honom. - Nej. Inga vapen.
Sa er vän Holt hur vi skulle ta kontakt?
Tarzan tar själv kontakt när han är redo.
Goddag, sir.
Vi borde nog förklara vårt intrång.
- Gå! - Vem är ni?
Tarzan. Gå!
Hör här. Vi har kommit ända hit i sökandet efter några vita...
- Nog. - Lugn.
Det är mitt eget skydd.
Vänta, Tarzan!
- Vad är det? - Folk.
Säg åt vilddjuret att inte göra så.
Min make litar inte på pistoler.
- Er make? - Ja.
Er?
Vi ska väl presentera oss.
Vi är från London. Austin Lancing, mrs Lansing...
min farbror, sir Thomas och mr Sanda som leder gruppen.
Hej.
Nej. De kommer från samma ställe som jag.
Ska vi gå till mig och äta?
Vi vill inte vara till besvär.
Struntprat. Det är klart att vi vill. Vi är utsvultna.
Då kan ni berätta allt om London.
Vi går.
Hoppas att vi inte får struts.
Det blir inget omständligt, mrs Lancing.
Med så kort varsel blir det tyvärr bara frukt.
Öronen blir skarpa här ute.
Inte i jämförelse med Tarzans, förstås.
Mr Sanda berättade om er makes fantastiska instinkter:
Som ett vilt djur.
- Jag sa inte riktigt så, mr Lancing. - Be inte om ursäkt, mr Sanda.
Tarzan och jag har höga tankar om vilda djur och deras vanor.
Jag har inte gått emot Tarzans instinkt ofta.
Och då har jag haft fel.
Gå in. Det är säkert.
Vilken charmig livsstil.
Här är vi nu.
- Det må man säga. Alla bekvämligheter. - Ja, för tusan.
- Mamma. - Hej, älskling.
- Er son? - Vilken trevlig liten grabb.
- Vad heter han? - Han kallas Pojke.
Så heter han väl inte?
Säg: "Hur står det till?" Fortsätt.
- Han har inget mål i mun. - Hej, Pojke.
- Hur står det till? - Så ska det låta.
Jag har visst mål i mun.
Tuff som ett lejon. Jag vet.
- Ska vi äta lunch? - Utmärkt.
- Ni får ursäkta mig. Självfallet.
Sitt.
- Ät. - Tack.
Utsökt. Vad heter de här?
Mat.
Vet du vad de heter, min unge man?
- Mat. - Vilka fasliga vildar.
Ät.
Jag tror att jag hör efter om jag kan hjälpa till i köket.
Kan jag hjälpa till?
Ni kan ge mig ett ägg. I den där.
- Bara ett? - Det borde räcka.
Tack.
Det här är bra jaktmarker.
Lejonjakt med fällkniv. Vilken sport.
Ät din frukost, pojke, innan Tarzan äter dig rå.
Sätt på fläkten, Cheetah.
Er make tycker nog att vi tränger oss på.
- Nej, då. - Vi menar inget illa.
- Vi är bara en spaningspatrull. - Vad?
Vi har inte sett nån safari på många år.
Det är ingen safari.
Paret Richard Lancing flög mot Kapstaden.
Det är precis fem år sedan de försvann.
För en stund sedan hittade vi deras uppbrutna plan vid vårt läger.
De har frågor om några vänner.
Var det era släktingar?
Mannen var min syssling.
Brorson till den avlidne greve Greystoke. Hans favorit.
Vet ni nåt om våra släktingar?
Ta med Pojke på en simtur, Tarzan.
Han tycker nog att det här är tråkigt.
Tarzan. Snälla.
- Kom, Pojke. Simma. - Simma.
Nå?
Varken de eller piloten nådde Kapstaden.
Kära nån.
Vid planet...
fann vi tecken på att infödingar hade varit där före oss.
- Gabonifolket? - Nej.
Det finns en annan vild stam på sluttningen...
som heter Zambele, i sydväst.
I sina seder använder de manliga offer för ett slags fruktansvärd trolldom.
Tarzan och jag hittade flickan och begravda henne på en säker plats.
Men männen var borta.
Jag förstår varför ni inte ville säga det inför pojken.
Vi påbörjar väl hemresan imorgon.
Hur ska vi komma förbi Gabonifolket?
Jag visar en väg...
som inte går genom Gabonifolkets land.
Ni är tillmötesgående.
Våra kusiner hade ett barn också.
Vi begravda barnet med modern.
Hela vår familj är er väldigt tacksamma.
Jag kan visa er graven nu, om ni vill.
Tack. När det passar er.
Vi blir kvar här ett par dagar.
- Vill ni se den nu? - Ja. Varför inte?
Får jag säga adjö till Pojke och Tarzan innan jag går?
Inte idag, är ni snäll. Han har varit trotsig och olydig.
- Ska vi gå? - Ja.
Stackars Richards unga fru.
Hon hade allt: Ungdom, hälsa, förmögenhet.
En fantastisk ung make och en liten son.
- Var det en son? - En son?
Ja, det tror jag.
Vilken framtid det barnet skulle ha haft.
Min bror Nevilles testamente lämnade allt i en fond i 20 år.
Inte ett öre till nån släkting förrän Richard dödförklaras.
Vilket förklarar familjens rörande intresse.
Sir Thomas får det att låta så tarvligt, kära ni.
Vi hade förstås gett vad som helst för att finna dem levande.
Vi glömmer aldrig vad ni har gjort.
Vi är skyldiga er mer än vi kan återgälda.
Ungefär 1 miljon pund, delat på tre.
Då är det bra så.
Jag är så glad. Att vi kunde vara till nån hjälp, alltså.
Jag kommer till lägret i gryningen och visar er vägen, som jag sa.
- Farväl, kära ni. - Tack och farväl.
- Hälsa pojken. - Farväl.
Vi är rika.
Farbror Torn verkar inte alltför glad.
Under omständigheterna har jag svårt att gotta mig.
Bäst vi börjar packa imorgon.
Kommer du, farbror Tom?
Nej. Jag stannar här och röker pipa.
Han blir bara mer och mer omöjlig.
Vad gör det?
Nej, Pojke!
Tarzan säga nej.
Se upp, Pojke!
Pojke stygg.
Var inte dum nu.
Det är bara en present till pojken.
Säg åt honom att det är från den gamle mannen.
Om den hemska saken kunde hålla tyst.
Ingen middag, tack.
Pojkarna ska vara redo i gryningen utan taggar i fötterna.
Vi kommer inte att åka imorgon.
- Ursäkta mig. - Pojken...
Jag har sett hans ögon förr.
Han har till och med Richard Lancings haka.
Vad är det du säger?
Du vet vad jag menar.
Barnet är din syssling.
Och min brors sonson, för tusan.
Det är inte möjligt.
Du har vetat om det hela tiden, Austin.
Ja, och Sanda vet det också.
Eller hur?
Det har inget med mig att göra.
Det finns en tradition att följa i sådana här fall.
En tradition?
Om patrullen är ute efter elfenben...
får jägaren som leder patrullen 10% av bytet.
Låt gå.
Vi får väl gå med på det.
Då kan ni räkna med mig.
Jag tror inte jag förstår riktigt.
Vi håller tyst allihop.
Pojken får aldrig veta vem han är eller att vi stal från honom.
Blod betyder inget för dig, eller hur, Austin?
Jag är inte rik nog att vara sentimental.
Anta att jag samtycker...
och även mr Sanda...
om han inte bestämmer sig för att utöva utpressning...
men vad gör du om nån annan patrull snubblar över din hemlighet?
Förbaskat riskfyllt, men det får vita.
Den risken undviker vi om vi tar med oss pojken hem.
Ta med pojken? Har du blivit galen?
Förstår du inte? Som hans förmyndare...
har väl vi hand om allt?
Tarzan kämpar nog emot.
Hon kan nog övertalas.
Imorgon omringar vi stället och sen går vi in med vapen.
Om han sover tar vi honom.
Ni verkar ha glömt en sak.
Under rättsprocessen...
vittnar jag om att era avsikter inte bara är negativa...
för min brorsons intressen, utan faktiskt också fientliga.
Rent av farliga.
- Var det allt? - Inte riktigt.
Jag går och pratar med Tarzan.
Ja, mr Lansing?
Sir Thomas verkar ha feber.
Tyvärr måste han hållas instängd i sitt tält.
Placera era två bästa män...
på vakt så att han inte slinker ut i feberyrseln.
Jag tror att varje familj har sin knöl, Austin.
I vår är det tydligen du.
Jag går i säng.
Jag är också helt slut.
I gryningen är det dags.
Vi tar grabben när solen går upp.
- De ska vara redo. - Okej.
Godnatt.
Vad tusan händer här?
Pojke säger vite djävulen är tillbaka.
Pojke säger två djävlar.
Var är mitt gevär?
- Tält. - Jag kollade precis där, din idiot.
Det var nån i mitt tält.
Vad gör min kamera här?
Se, plåten har exponerats.
Kom. Den kanske visar nåt.
Visst såg pojken djävulen.
Han är smartare än du.
Han visste innan du själv att du skulle ta pojken.
Tror han att han vunnit när han har vapnen...
är han för smart för sitt eget bästa.
Hör här.
Vakta sir Thomas.
Godmorgon.
Är ni inte färdiga?
Jag tror att ni vet att vi inte kan ge oss av.
Varför? Vad har hänt?
Spela inte dum.
Ni skickade hit honom igår.
Var Tarzan här?
Inte ett gevär kvar. Han stal allihop.
Tog Tarzan era vapen?
Vi skulle vara försvarslösa...
när vi kom för att hämta pojken.
Han måste ha vetat det hela tiden.
Nu kan vi kanske börja att tala sanning.
Var är sir Thomas?
Han är sjuk. Han har en släng av feber.
Tråkigt att höra.
Jag tror att vi verkligen behöver honom nu.
Kära ni. Jag förstår att vi krossar ert hjärta.
Varför då?
När vi hittade Pojke i djungeln...
skänkte vi honom livet som om vi varit hans föräldrar.
Han är vår.
Er lagliga rätt gäller inte här.
Vi ger inte bort honom.
Det är inte fråga om lagliga rättigheter.
Det är pojkens rätt som vi måste tänka på.
Självklart. Vi åsidosätter vårt eget intresse.
Ska han växa upp till en vilde i djungeln?
I England kommer han att förberedas för det ansvar som hans position kräver.
Ni borde inte hindra honom.
När han är gammal nog kan han själv bestämma.
Hur ska han kunna veta om han aldrig sett det?
Ni tänker nog inte på farorna han ständigt utsätts för här.
Tarzan är här. Han vakar över oss.
Kan Tarzan vaka över feber?
Inte ett sjukhus eller en doktor på 150 mil.
Vi älskar honom lika mycket som ni.
Och när han vant sig vid sitt nya liv får han komma hit och hälsa på.
Jag ska tänka.
Gå!
Vi går om vi får gevären tillbaka.
Han säger att han slängde dem i Garuva Grotto.
Kom.
Vi firar oss ner med rep.
Nej. Det är 15 meter djupt under fallen.
Ni får inte tillbaka dem.
Tarzan hämtar dem åt er.
Nej.
Gå!
Nej, Tarzan. De är Pojkes släktingar.
Tarzan pappa. Jane mamma.
Människor vill ha Pojke.
Gå!
Ni kan inte förvänta er att vi går utan vapen. Det är mord.
Gå!
Det är Pojke. Han behöver hjälp.
Se upp!
Pojke, älskling. Har du gjort dig illa?
- Hur gick det? - Bara några skråmor och blåmärken.
- Hämta förbandslådan. - Pojke bra.
- Hämta safaripojkarna, Sanda. - Nej, vänta.
Ge mig lite tid.
Kom.
Hon verkar övertygad.
Kanske. Men han då?
För tillfället låter vi henne ta hand om det.
Vilken liten trött pojke.
Inte så konstigt.
Godnatt.
De hade rätt, vet du.
Rätt?
Vi måste låta dem få honom.
Om vi älskar Pojke...
måste han få åka.
- Sluta, Jane! - Jag slutar inte. Jag måste säga det här.
Jag vet hur det är där.
Du kan inte föreställa dig vad civilisationen kan erbjuda honom.
Saker som vi aldrig kan ge honom här.
Och han är i säkerhet, Tarzan. Säker.
Älskling.
Hjälp mig att släppa honom.
Sov nu.
Finns det inget jag kan göra så att du ändrar dig?
Kan du göra det för att du älskar mig?
Nej. Pojke stanna.
Sov, Jane.
Jag har tänkt och tänkt.
Att skicka iväg dem utan vapen vore som att döda dem.
- Ge dem gevären tillbaka, Tarzan. - Människor ta Pojke.
Det har jag också tänkt på.
Vi går medan de fortfarande sover...
och på morgonen när de hittar vapnen...
är du och jag och Pojke inte här.
De hittar oss aldrig, och så åker de hem.
- Pojke stanna här? - Det är klart.
Ge dem vapnen, Tarzan.
Tarzan hämta vapen.
Bäst vi skyndar oss.
Det är nästan gryning. Fåglarna har vaknat.
Gå.
Din kniv.
Kom.
Jag vet att du aldrig förlåter mig, men jag kommer tillbaka.
Om du sen vill att jag går, så gör jag det.
Så gott som ny. Tur att de var välsmorda.
- Är han där nere? - Precis som hon lovade.
Utan att försöka ta sig upp?
Han verkar inte röra sig alls.
Jag litar ändå inte på honom.
Märkligt. Jag har sett djur i fångenskap göra likadant.
Ledsen att det gick så här långt.
Det gör inget.
Det var bekvämt.
Hör här, farbror Tom.
Heroiska tilltag skulle sätta mig i en märklig position.
Hon har beslutat sig.
Vad mer kan jag säga?
Hej, Pojke.
Vi förstår att det här är svårt för er.
- Kan vi ge oss iväg? - Ja.
- Gör er redo, Sanda. - Okej.
Vart ska vi, mamma?
Mr och mrs Lancing tar med dig på en lång fin resa.
Det låter väl roligt?
Men var är Tarzan?
Han kommer snart.
Där är sir Thomas.
Han ser ut att må bra.
Utmärkt, tack, efter omständigheterna.
Ni kommer väl att se efter Pojke?
Han hade inte fått åka under några andra omständigheter.
Skicka hem honom, älskling.
Nu ger vi oss av, Sanda. Raska på.
Vägen verkar vara enkel.
Den delar sig längre fram.
Vänd er inte om. Låtsas som att jag är här.
Stackars flicka. Ni har gjort nåt galet.
Pojke har hamnat i de värsta tänkbara händer.
Var försiktig, för guds skull. De ser på.
Min brorson och hans fru vill bara ha Pojkes förmögenhet.
Inget kan hindra dem.
Tarzan måste släppas fri.
Jag springer dit.
De ser varje steg ni tar. Jag ska försöka röra mig bakåt.
Okej.
Stanna där du är.
Ni dödade honom.
Jag räknade inte med det här.
Ni är lika insyltad som vi.
Jag vill hem, mamma.
Ja, älskling. Vi går tillbaka.
Så, kära ni.
Det här är den rätta vägen. Kom.
Vägen tillbaka till Tarzan?
Han är inget hot nu när vi har vapnen.
Det här ser ut som stigen. Vi fortsätter framåt.
Den vägen går genom Zambeles land.
- Zambele? - Ja, jag berättade om dem.
Stammen som tog Pojkes pappas kropp ur planet.
- Ser du inte att hon ljuger? - Kom.
Det är sant.
- Ni kan inte ta den vägen. - Kom.
- Kom här. - Lämna honom i fred.
Aj! Det lilla odjuret bet mig.
Vad gör ni med honom?
Gjorde de dig illa, älskling?
Häll ordning på odâgan, för hans eget bästa.
Kom.
Kom, älskling.
Vad var det?
Det var en vuxen man.
Kanske vi skulle vända.
Vi har ingen tid att förlora.
- Zambelefolket. - Spring.
Vi har ingen chans. De får ta vapnen.
Nej, ni får inte.
Ingen rör sig. Var lugna.
Säg att jag vill prata med hans hövding.
Kom, bwana.
Oroa dig inte, mamma.
Jag skyddar dig.
Hör här, Pojke.
Om du var ute i djungeln...
skulle du hitta tillbaka till Tarzan, då?
Det är klart.
Du har aldrig gått så långt ensam.
Hur kommer jag ut, mamma?
Se.
Tror du att du kommer igenom?
Om han kan, så kan jag.
- Tarzan blir så stolt över dig. - Det är bäst om vi håller ihop.
Pojke tar sig ut härifrån nu.
Han har inte en chans.
Han får sin chans.
Lyssna nu noga, Pojke.
- Var redo nästa gång du hör ropet. - Ja.
Och du får inte stanna upp förrän du är långt inne i djungeln.
Och viktigast av allt: Vänd dig inte om.
Vad du än hör.
Oroa dig inte, mamma. Tarzan och jag kommer och hämtar dig.
Jag vet, älskling.
Ja, mamma?
- Lova mig en sak. - Ja.
Så länge du lever...
ska du aldrig glömma...
det som Tarzan har lärt dig.
Nej, jag glömmer inte.
Och när du träffar Tarzan ska du säga...
Hälsa från mig och säg...
Jag tror att när han ser dig så behöver du inte säga nånting.
- Är du redo? - Jag är redo.
Kom ihåg vad jag har sagt:
Så snabbt du kan och vänd dig inte om.
Spring.
Borta. Säg du honom?
Precis som Tarzan.
Innan jag går vill jag säga en sak.
Nu vet jag hur rätt du hade.
Pojke hör hemma här hos er.
Släpp honom aldrig.
Gå nu.
Försök förlåta mig.
Senare kommer du att förstå...
Jane inte gå.
Jane inte dö.
Jane bra?
Ja, älskling.
Allt är bra nu.
Slut
Swedish subtitles by SOFTITLER
Swedish